www.HoundDawgs.org
Så är Connie en förkortning av något?
Egentligen Constance.
Fast ingen kallar mig nånsin det. Jag kom tillbaka för en vecka sen -
- och tänkte: "Herregud, var ska jag bo?"
Tja, det här är rummet.
Jag reste mest på egen hand, men tillbringade sen två månader -
- med en fantastisk grupp botanister i regnskogen.
Åkte du båt på Amazonfloden?
Jag simmar inte, så det gick inte.
- Jag älskar ljuset här inne. - Ja, det är fint.
- Visst? - Ja.
Leslie, tjejen som precis flyttade ut -
- åkte till Chicago för utvecklingsstudier.
Verkligen? Det var just det jag funderade på.
Jag vill gärna göra det.
Det eller miljöjuridik. Jag vet inte, jag har inte bestämt mig.
Vad heter du?
- Mike. - Jag är Paige, jag är sjuksköterska.
Jag ska ta hand om dig.
Kan du andas in djupt genom näsan -
- och ut genom munnen? Så ja, in genom näsan.
Ut genom munnen.
Och nu mina damer och herrar måste vår vackra Mae -
- säga god natt och ta farväl.
- Varsågod. - Tack.
Barbara messade och frågade hur det gick.
Jaså?
Det var rart av henne att bjuda mig på bröllopet.
Jag känner ingen här utanför jobbet, så...
Så du var lärare hemma i USA?
Ja. Jag undervisade ett tag.
Och vad undervisade du?
- Lite av varje. - Vi behöver ju inte...
- Jo, jag vill. - Om du inte vill berätta om det.
- Det gör inget. - Jag vill.
Jag var lärare där hemma...
i åtta år, sen...
Sen kom jag hit.
Och...
Tom. Jag ska gå ner och äta en bit.
Läste du lantbruksrapporten om rotationsbete?
Jag såg den, har inte läst den.
Den är så förvrängd. Det är otroligt.
- Därför har jag inte läst den. - Jag skriver till Conners.
Han behöver veta vad de producerar.
- Ja... - Jag ska vara artig, jag lovar. Okej?
- Vill du komma ner? - Ja, ja.
Ska bara klicka på "skicka".
Jag vill se höstbetestrender. De bör stämma.
- Skicka inte iväg nåt än. - Jag lovade ett utkast i fredags.
Jag vet, men jag vill bara se hösttrenderna, Clyde.
Saken måste vara vattentät när vi går till kommittén.
Okej. Jag väntar.
Tack.
Kan du skicka saltet?
Visst.
Tack.
Det är en bräckvattensjö med en otrolig vassart -
- som reglerar saltnivån, vilket gör att en blodigelart frodas.
Det är enda stället i världen de finns. De överlever ingen annanstans.
Verkligen? Dissekerade du dem?
Japp.
Jag bodde i stort sett i ett tasmanskt kärr från 24 års ålder.
Vi upptäckte att iglarna producerade en peptid i salivkörtlarna -
- som kan vara användbar för att behandla cancer.
Cancer?
- Ja. - Det...
- Det låter som fantastiskt arbete. - Jag vet.
Jag var ju bara labbassistent, så jag kan ju inte påstå...
- Visst. - Ja.
Du inser väl att de flesta av oss inte står ut med vår kafeteria.
- Verkligen? - Ja.
Du vet, jag kanske inte är den enda infiltratören.
De finns miljoner lunchställen i grannskapet.
Jag vet, jag har inte haft tid till att utforska.
Dessutom är jag ute på Long Island hälften av tiden.
Just det. Jagar grodor.
Jagar grodor.
Det är hela syftet med upplägget.
Jag började med det konceptuella ramverket vi kom överens om.
Sen lade jag in exakt hur vi ska hantera regelverket -
- så de är i en position då de faktiskt kan, du vet...
Lyssnar du, Ramina?
"I en position då..."
Inget. Hoppas bara att killen på jordbruksverket -
- skickar det till vicedirektören så vi kan gå vidare.
Jag känner att jag uttryckte det på ett sätt där de måste agera. Du vet?
Och vad säger Clyde?
Väldigt stöttande.
Vad är historien med biologen?
Hon är bara en vän, säger han.
Men han sa det tre gånger.
Ja.
Jag vet inte.
Jag hör mig säga det högt och hela grejen verkar meningslös.
Du är en genialisk och inspirerande man.
Vill du ha en trekant på min födelsedag?
Oj, din persiska börjar bli mycket bättre.
Ditt skratt gör mig våt.
Jag kan den.
Därför borde du skratta mer.
Brandgula kor skrattar i yttre rymden.
Det sa du inte.
Inte riktigt.
Jag tycker om den här.
Den får dig att se strålande ut.
Så när behandlar kommittén det här projektet?
I september tror jag.
De kan inte göra det tidigare?
Jag styr inte schemat, älskling.
Hur hanterar Clyde det om du inte är där då?
Den här jävla tårtan...
- Tom. - Ja?
Jag vet inte, vi har inte direkt snackat om det.
Men efter att ha drivit på det -
- kan jag inte precis säga att jag inte ska vara med hela vägen.
Tusentals bönder är beroende av lagstiftningen.
Det är viktigt.
Men mina smycken är bara smycken?
- Vi var överens. - Det var vi inte.
- Jag vill åka till Kalifornien. - Åk då.
Ensam?
Otroligt. Jag måste ta hand om tårtan innan bageriet stänger.
Grattis på födelsedagen Tony!
Hade du inte gjort det redan?
Förlåt, jag borde ha kollat den.
Laga bara hönsen åt mig.
Kan vi avsluta samtalet?
Nej, jag...
Du är tidig.
Du ska gå.
Hej, min kära. Kom in.
Hur mår du, min kära?
Mark är på väg.
Jag är strax tillbaka.
Jag försökte läsa din artikel om blodiglarna.
- Du har googlat. - Det har jag.
Kom bara till tredje stycket.
- Det var lite tungläst. - Skyll inte på mig.
Jag var bara forskningsassistent.
Jag är förvånad att du hittade det.
Det, och den här fina bilden på dig.
Den med iglarna?
- Ja. - Åh, Gud.
- Jag vill verkligen att den tas bort. - Nej, jag tyckte den var bedårande.
- Jag uppskattar att du bjöd mig i kväll. - Ja.
- Det är en toppengrupp. Du gillar dem. - Ja.
- Du ville ju träffa folk. - Det gör jag.
De är folk, så...
Vi kan behöva ett säkerhetsord om det går illa.
- Som vadå? - Jag säger typ "potatismissväxt".
- "Potatismissväxt"? - Ja.
Ja, det är lätt att få in i vilket samtal som helst.
Visst, alla gav sig av under potatismissväxten.
Okej.
- Hallå. - Kom in.
Ramina, det här är Alice.
Hej, trevligt att träffas. Varsågod, kom in.
Ljudet omger en helt -
- och man sjunker in och absorberas av levande musik.
Från grodor?
- Ja, grodor. - Grodor?
Och skrikuvar, syrsor, myggor.
Jag är ju knappt utanför stan -
- men det känns som jag kunde vara i Tasmanien.
Och var är det här?
Nära Northport, det är Campbell Bog.
Är det grodan som förde dig till New York?
Ja, det gjorde han. Ja.
Det är den första nya grodan som har identifierats i Nordamerika på 27 år.
Man skulle inte veta att det var en ny art om det inte vore för lätet.
Spela upp inspelningen.
- Verkligen? - Kom igen.
- Nej. - Ni måste höra det.
- Vill ni höra grodlätena? - Ja.
- Självklart vill de. - Verkligen?
Spela det. Jag grät när jag hörde det.
Hon lovade en kopia till min brusmaskin.
Är det på Long Island?
Inte ens en timme härifrån.
Det är underbart.
Jag känner mig jättefånig.
- Förlåt. - Varför?
- Vackert. - Underbart.
Vi lägger bort det genast. Förlåt.
- Spela det. - Det räcker.
Nog med det.
- Det är fint. - Snälla, skojar du?
Ditt halsband är vackert.
Okej, det är fusk.
Men poäng för att du coachar.
- Det gjorde jag inte, jag svär. - Vad menar du?
Halsbandet är Raminas.
- Hon har en smyckekollektion. - Ingen kollektion än.
Det blir det.
Vad menar du? Tillverkade du det?
- Ja. - Är det ditt arbete?
- Gud. Det är vackert. Hänförande. - Tja...
- Helt fantastiskt. - Och hon har god smak.
- Vad är det för sten? - Guldkvarts. Jag slipade dem själv.
- Jag vill se resten. - Senare. Mer vin, tack.
Kan jag pudra näsan?
- Absolut, det är en trappa upp. - Tack.
Clyde.
Okej, ta det lugnt. Ta det lugnt.
Kommer Tom till sin födelsedag? Var är han?
Han är på bageriet.
Vi hade lite problem med tårtan.
Det var en del förvirring med hans namn.
- Du ser ut att behöva en drink. - Grattis på födelsedagen.
Tack, Mark. Tack. Hej, kompis.
Hej, kompis. Ja. Tack.
- Grattis på födelsedagen. - Tack, brorsan.
- Hallå, tal, tal. - Vad?
- Kom igen. - Snälla.
- Okej. - Nu gör vi det.
Tack, Brad. Tack allihop.
Jag är hedrad av er hängivenhet till att fira min födelsedag.
Jag menar...
Häromdagen frågade Clyde varför jag insisterade på inga presenter -
- och jag sa nåt om att vi inte behöver mer saker.
Vilket är sant. Det gör vi inte, men...
jag tror att det jag verkligen menade -
- var att ni inte behöver ge mig nåt för ni är här.
Och det är en väldigt bra present. Jag uppskattar det.
Om ni har en albinoalligator, så tar jag emot den.
- Oroa er inte. - Jag har en.
Missuppfatta mig inte. Okej?
Men det betyder bara allt för mig att vi är här tillsammans.
Så...
Och för min underbara fru Ramina.
Utan henne skulle hönsen inte vara i ugnen.
- Du satte in dem, visst? - Ja. De är inne.
Skål.
- Skål. - Grattis på födelsedagen.
- Var dansar vi i år? - Ramina hittade ett ställe.
- Nytt och väldigt hippt. - Ingen bangar ur.
Jag låter honom inte.
Redo för rock'n'roll.
Åh, där är du.
Jag vill att du träffar födelsedagspojken.
Tom, det här är Alice Manning.
Trevligt att träffas.
- Alice? - Hon är fantastisk.
Är du biologen?
Ja, hon gick precis av båten från Australien.
- Tasmanien. - Jag har alltid velat...
- besöka Australien. - Jaså?
Jag tänkte fråga, det är väl den galnaste surfingen i världen?
- Surfar du? - Åh, alla surfar där nere, ja.
Vänta lite. Du är väl inte från Australien?
Du har ingen accent.
Nej, ursprungligen är jag från Denver.
Tom, du skålade inte för Ramina.
- Va? - Underbara nyheter. Så spännande.
- Vilka underbara nyheter? - Kalifornien.
Ramina kom in på en fantastisk smyckesutbildning i San Diego.
- Ja. - Va? Verkligen?
Grattis.
Tack.
Varför sa du inget?
Jag är säker på att Tom inte ville bringa olycka.
- Just det. - Visst?
- Ja. - Vem vill ha en drink?
- Pinsamt. Jag, tack. - Hej, Mark.
- Vad känner du för? - Bourbon.
Grattis på födelsedagen då.
Vi tar båtturer.
Alligatorerna är inom nån meter från en och följer efter båten.
Kära nån.
- Alice, hur träffade du Clyde? - Vi går på samma lunchställe.
- På Long Island? - Jag är i Midtown en del av veckan.
Clyde och jag studerade båda på Carnegie Mellon. Häftigt, va?
- Musik? - Biologi.
Hon upptäckte en ny grodart.
Spela upp det, det är fantastiskt.
Nej. En gång per kväll räcker.
Gick du på Carnegie Mellon, före eller efter Clyde?
Fråga inte om en dams ålder.
Frågade jag om hennes ålder? Din ålder?
- Efter. - Okej.
- Så hur gammal är du? - Definitivt inte artig.
- Vad pågår? - Tom ansätter Alice.
- Det gör han. - Visst.
- Jag älskar ert hem, Tom. - Tack.
Tom och hans bror Brad växte faktiskt upp här.
- Verkligen? - Ja.
Mina föräldrar bor i London nu -
- så Ramina och jag vaktar liksom huset.
Lyckostar.
Brad och Sharon äger ett ställe i West Village.
- Hedgefond. - Ja.
Måste vara konstigt att bo i samma hus du växte upp i.
Jag vet inte. Ibland.
Vill ni ha en rundtur?
Visst. Kan jag fråga vad det där borta är?
- Vadå? - Häruppe.
- Vet inte. Min pappas grejer. - Kan jag stå på den här?
Hallå.
Det är ett fossil.
- Är det äkta? - Jag vet inte.
- Yngre krita. - Det är min fars.
Vet ni vad det här är?
Det här är en tvåbent orm. Ser ni ryggraden?
- Ja. - Det är ben.
- Nej. - Otroligt, eller hur?
Ja, de upptäcktes i Sydamerika.
- Det är 80-90 miljoner år gammalt. - När ormar hade ben.
Jag trodde pappa tog med det hem när han undervisade i Nairobi.
De fanns överallt. De fanns i Östafrika.
- Coolt. - Sydamerika. Över hela världen.
- Visste du att den var där. - Nej, ingen aning.
Den här borde stå där folk kan se det.
Ställ den där folk kan se den.
Ska bli.
Ja, jag tror... Ska vi äta?
- Ja. - Ja, jag är utsvulten.
Visst. Dags för sallad.
- Ja. - Sallad.
- Jennie? - Gullet, sitt inte bredvid...
- Det är... - Hungrig?
- Jag är utsvulten. Ja. - Toppen.
Har Ramina tilldelat oss platser?
Va? Nej. Sitt bara var ni vill.
Tom, hämta salladsdressingen, tack.
- Visst. - Clyde, sitt här.
- Och Alice, sitt bredvid mig. - Nej.
- För helsike. - Tom.
Clyde, kom hit.
- Tom, kan du hämta brödet också? - Visst.
Så hur träffades ni?
Varför sa du inte att Ramina kom in på San Diego?
Jag vet inte.
Vi behöver fortfarande lista ut vad vi ska göra.
Tror du?
Jag sa att jag behövde diskutera det med dig.
Det låter som du behöver mitt tillstånd.
- Det gör jag inte. Jag bara... - Ska du sluta?
Nej.
Jag vet inte. Kanske kan jag -
- ta tjänstledigt en del av det -
- eller så kan vi köra på distans en del av det. Jag vet inte.
Herregud. Visst.
För det är det ni behöver, tid ifrån varandra.
- Faktiskt... - Vad?
Så hur träffades ni igen?
I kafeterian.
Kafeterian?
Så hon arbetar i vår byggnad?
Nej, hennes labb har ett kontor tvärs över gatan.
Hon gillar maten.
- Ja. Vad vet du om henne? Jag... - Vad för slags fråga är det?
Går ni ut?
Hon gjorde klart att hon bara vill ha vänner i livet nu, så jag är hennes vän.
Men hon är faktiskt den första kvinnan -
- jag har träffat sedan Lisa som jag gillar om du bryr dig om det.
Det är toppen.
Du låter inte så förtjust.
Tom, salladsdressing.
- Vem är Tony? - Fråga inte.
Det är en lång berättelse.
- Alice, rött eller vitt? - Va? Rött, tack.
400 ansökte.
- 12 kom in. - Det är suveränt.
- Vi är så glada för din skull, Ramina. - Tack.
Det är två år med kurser -
- metallsmide, gemmologi, datorrendering, det är allt.
Oj, det är suveränt.
Jag skulle vilja föreslå en skål.
Rör inte mina knoppar.
"Rör inte mina knoppar"?
Han höll tal på deras bröllop...
- Som jag sa. - Okej.
Jag har känt Ramina länge.
Jag kan berätta -
- om hur hon terroriserade pojkarna i vårt grannskap.
Men det ska jag inte.
Jag ska bara säga att hon alltid har varit enastående.
Men jag ser på henne nu, och hon håller på att bli sig själv.
Hon har blivit en konstnär.
Jag gillar hur det låter.
Säg det igen.
Ditt arbete är vackert.
Och det gör de som bär det vackra.
Och Tom, du har uppmuntrat henne till att göra detta.
Och jag är tacksam.
Jag är översvallande glad.
- Så skål. - Skål.
- Skål. Grattis. - Skål.
Och rör inte mina knoppar!
- Rör inte hans knoppar. - Hörni.
Kan inte hjälpa det.
Tom, jag hörde att du hade en egen seger.
Vad? Nej, det var bara nåt jag skrev.
- Nej. Han är blygsam. - Vad var det?
Vi hjälper till att formulera en del av en lag om markreformer.
Men vi har kämpat i sex månader med boskapsproducentföreningen.
- De har varit... - "Boskapsproducent"?
Är det ett ord? Producerar man boskap?
Det är den tekniska termen.
Ja. Så i vilket fall lyckades jag formulera det på ett sätt -
- där vi förhoppningsvis kan få fart på det.
- Du skulle ha läst hans mejl. - Ett mejl?
- Det var ett mästerligt mejl. - Inte mejl.
Mejl får det att låta som mejl.
- Korrespondens. - Så där.
Det är riktlinjer som kan läggas in i lagstiftningen.
Jag önskar jag kunde dricka rödvin.
- Nu ger det mig huvudvärk. - Jag vet, det är tanninerna.
- Jag har en vän som har det. - Verkligen?
Jag kan inte dricka rödvin. Jag är allergisk.
Vår vän, Danny...
Svarar de inte, så dumpar jag dem som klienter.
Nej.
Arbetet ställs inför lagkommittén för diskussion i september.
Helt plötsligt börjar han nysa. Kan inte sluta.
Och läkaren säger att han utvecklar kattallergi.
- Aldrig. - Ja.
- "Utvecklar allergi"? - Vi vet inte.
- Det var det han sa. - Tydligen kan det hända.
Behöver nån en katt?
Eller 10? 10?
Jag köper det inte.
- Vadå? - Att man utvecklar allergier.
Den kanske är vilande, men...
- Hon är forskare, hon borde veta. - Ja.
Det beror. Vissa är man född med, andra utvecklas.
Se?
Hoppas jag inte utvecklar allergi mot vin.
Eller choklad. Döda mig nu.
Kan jag få gurkallergi? Jag avskyr gurka.
Nej, man kan inte välja sina allergier.
Det var hypotetiskt.
Tänk om de gjorde oss allergiska.
- Mot typ cigarretter. - Eller mobiler.
Eller teknologi i allmänhet. Man kunde leva ouppkopplad.
Jag vet nån som gjorde det.
Jag vill gärna göra det. Att lämna allt bakom sig.
Man kan inte göra det längre.
- Låter som att vara invandrare. - Eller livet efter en skilsmässa.
Jag slår vad om att vissa bara rymmer till Tasmanien.
Ursäkta?
Jag slår vad om att vissa bara rymmer till Tasmanien.
- Inte som jag har träffat. - Du då?
Var skulle du åka?
Till Mexiko.
Det är knappast ouppkopplat.
När jag åkte i college kom jag nästan aldrig tillbaka.
- Som Butch Cassidy. - Det var Bolivia, gullet.
Och det slutade inte väl.
- Därför avslutade du inte CMU? - Ja, hoppade av.
Jag bytte namn, allt.
Varför?
De hände liksom bara.
Jag var på en buss till Guatemala och började samtala -
- med en flicka på spanska och hon frågade vad jag hette -
- och jag sa mitt spanska namn.
- Ditt spanska namn? - Som på spansklektionerna?
Jag var Marco.
Mina föräldrar döpte mig till Jennifer, som inte finns på spanska...
- så lärarna sa att jag var Consuelo. - Det var godtyckligt, Consuelo?
- Vad var fel med Jennifer? - Jag hatade namnet.
I vilket fall, när vi klev av bussen bjöd hon in mig att bo med hennes familj.
Och då började de ställa frågor om mig -
- men då hade jag blivit Consuelo.
Så jag hittade på henne.
Kul.
Vadå, att ljuga för folk som tog med dig hem i ren tillit?
- Hur länge reste du? - I 18 månader.
Vänta, reste du som Consuelo i 18 månader?
Jag älskar det. Det är fantastiskt.
När jag till sist kom hem -
- såg jag på killen som stämplade mitt pass -
- och fick känslan -
- att jag inte är personen i passet längre.
Jag är Consuelo.
Så Alice är det amerikanska namnet för Consuelo?
Din mamma måste väl ha blivit lite förolämpad?
Vi stod inte varann så nära.
Så du åkte hem och sa åt vänner att börja kalla dig Alice?
Nej, jag åkte faktiskt aldrig hem. Jag åkte till Portland.
- Åkte du aldrig hem? - Kära nån.
Vänta, så du stack helt och hållet?
Ja, du vet, jag var i stort sett bara barnet då.
Det var jättelängesen.
- Visst. - Så, ursäkta...
men har du inte sett din familj sen dess?
Eller nån annan du kände.
Har de nån aning om vad som hände med dig?
Nej.
Det låter fantastiskt.
- Det tycker jag med. - Det är...
- Ja. - Modigt.
Skål, Alice.
Jag menar det, Clyde, jag är imponerad.
Hon är underbar.
Jag kan inte påstå att jag visste...
- men, ja. - Hur är hon underbar?
Vad menar du? Hon är ju vacker -
- spännande, äventyrslysten.
Hon är värd att behålla.
Hur blir hon det om hon lämnade...
- alla i sitt liv? - Strunta i honom.
Om man håller sig till nåt eller nån är man inte äventyrslysten?
Jag tror inte jag är redo att fria än.
Du behöver en kvinna som kan rensa bordet.
Det är inte ens uttrycket. Du vet...
Strunt samma.
- Jag gillar henne, Clyde. Jag godkänner. - Tack.
Jag älskar mitt spanska namn, du borde kalla mig Marco.
Jag ser dig inte som en Marco.
Marco skulle vara så kul, visst?
Marco skulle tala spanska, han kan dansa merengue.
Marco kanske inte skulle dricka så mycket.
Jag har druckit tre glas.
Jag tror jag har druckit fyra.
Så Marco har också alkoholproblem.
Det är en vacker uteplats.
Jennie.
Jennie, kom igen, det är du. Visst?
Det här är galet.
Du lever.
Ja. Trodde du att jag var död?
Jag visste inte.
Jag menar, var... Var åkte du? Till Mexiko?
Vad gör det för skillnad?
Bra poäng.
Så Mexiko var bara en historia.
Och du är från Denver helt plötsligt?
Det är en del av vem jag är nu.
Du skojar. Snälla, säg att du skojar.
Vad är det här?
Vet du vad? Bry dig inte ens om det.
Okej.
Gör mig en tjänst, jag vill inte förklara det här -
- för min fru och mina vänner. Vad fan?
Jag ville träffa dig.
Jennie, det har gått 15 år.
- Ja. - Jag är gift.
Varför lyfte du inte luren och ringde mig eller...?
Och säga vadå? "Hej, det är Jennie. Fast jag är inte Jennie längre."
Förstår du?
Dina föräldrar kom hem till mig.
Din pappa storbölade -
- och bönföll mig att berätta för honom var du var.
De hade ingen aning om vad som hände...
Jag meddelade dem att jag levde.
Men du träffade dem inte?
Eller var det också bara en historia?
Jag åkte till Canton.
Kunde inte gå ut ur bilen.
Min pappa dog för två år sedan av en hjärtattack.
Så...
Vad vill du?
Tom?
Är ni klara att äta tårta?
Ja. Javisst.
Då äter vi tårta.
Så det är mitt fel att jag fick dig att dricka?
Det kanske är därför hon beslutade att hon behövde komma bort från alla.
Ursäkta, jag trodde steg ett var att acceptera sjukdomen.
Att den inte försvinner.
Det är inte alls steg ett. Folk kan förändras.
Deras beteende, men inte vilka de är.
Folk inser att de kan bättra sig.
- Alla vill bli bättre personer. - Det handlar inte om förbättring...
- utan om att rymma. - Jag skulle inte kalla det det.
Ursäkta, vad skulle du kalla det?
Att göra en förändring.
Var man än åker så är man där. Säger man inte så?
Det är bara vad folk intalar sig när de inte har modet att förändras.
Du då, Tom?
Du kanske kan börja surfa i Kalifornien.
Skaffa skägg.
- Tom ska ingenstans. - Vad?
- Det var inte det jag sa. - Verkligen?
- Vad betyder det? - Det är komplicerat.
Varför då?
Jag vill inte prata om det just nu. Okej?
Säger han att han inte vill åka?
Idiot.
Jag är ingen idiot, tack.
Vänta, allvarligt, vad pågår, Ramina?
Vill du inte att hon åker?
Jag drev henne till att... Jösses.
Handlar det om kommittémötet i september?
Du kan väl hitta nån annan för det?
Nej. Vi löser det, okej?
Hon kanske kan åka på egen hand.
Ramina?
Det blir nog bättre.
Han förstör det ändå.
I två år.
Hör på, kan vi få tillåtelse att lösa detta privat?
Inte på min födelsedagsfest. Tack.
Ljusen smälter.
Vem är Tony?
Herregud. Du skojade inte.
Det är fant...
Grattis på födelsedagen Tom.
Okej. Jag antar att vi inte ska sjunga "Happy Birthday"?
De hade inte såna tårtor under potatismissväxten.
Potatismissväxten?
Ett internt skämt.
Nej, faktiskt...
Ska vi inte gå och dansa?
Ja, jag tror att kanske...
Nej. Nej.
Fundera inte ens på det.
Kan jag få fyra till, tack?
- Nu gör vi detta. - Ja.
Jag kommer... Jag kommer dit strax.
Ursäkta mig, kan jag få en Old Fashioned?
Jag trodde du ville dansa.
Vill du se något?
Titta på oliven.
Hej. Vad sysslar ni med?
Där är du.
Hon är bra på oliverna.
Aldrig.
- Var lärde du dig det? - Jag lät en kille såga mig itu.
Det gjorde du inte.
När jag var 28 turnerade jag i Kina i ett år som magikerassistent.
- Vad? Magikerassistent? - Det är häftigt.
Du sa att du bodde i ett tasmanskt träsk från när du var 24 år.
Nej, det var Consuelo.
Nej, jag såg en bild. Jag menar...
Visst? Varför sa du att du var i Kina?
Jag var i Kina innan Tasmanien.
Är du säker?
- Var du verkligen magiker? - Studerar du grodor?
- Jösses, hittade du på allt? - Sluta.
Var du faktiskt i Tasmanien?
- Ja. - Hur vet vi att du talar sanning?
Hur vet att jag att nåt du har sagt i kväll är sant?
För de känner mig, och du är en patologisk lögnare.
- Hon är här under falska förespeglingar. - Okej.
- Sharon, lugna dig. - Varför försvarar du henne?
Vad pågår?
- Jag känner henne inte ens. - Jösses, Ramina. Låt bli. Okej.
Otroligt.
Det var trevligt att träffa dig.
Grattis på födelsedagen.
Vart ska du?
Förlåt, Clyde. Men det var hemskt.
Clyde, jag är så ledsen.
Nej, jag är ledsen. Jag hade ingen aning.
- Du klarade dig ur det där, kompis. - Okej, ursäkta. Jag behöver luft.
Jennie.
Jennie. Jennie.
Förlåt. Ska jag kalla dig Consuelo?
Är det så? Du, kom igen.
Du försvann helt i 15 år -
- och dyker sen upp, berättar en galen historia och springer ut genom dörren.
Har du varit i Tasmanien?
Eller i Australien?
- Eller Kina? - Ja, ja.
Jag var i Kina, Hongkong och Singapore i 11 månader.
Du hittar på allt skit.
Följde du mig hit ut för att kalla mig en lögnare?
Jag kom ut hit...
för att du var på väg att sticka din väg...
igen.
Du förstår inte känslan.
Jag åkte till Portland.
Och där var jag en helt annan person.
Och...
jag kände mig pånyttfödd.
Men efter ett tag -
- började det kännas allt för bekant.
Och jag insåg att jag bara kunde kliva ut ur det.
Jag kunde bara börja om igen.
Det var som om jag hade en förmåga.
En kraft.
Jag kunde bli vem jag ville.
Och jag kunde göra det om och om igen.
Jag kunde leva tusen liv.
Och varje gång var det som att hon alltid hade existerat.
Hon hade sin egen historia.
Och jag fyllde i henne hela tiden.
Tills hon kändes färdig.
Redo att gå vidare.
Jag kände mig fri att släppa taget.
Det finns ett ögonblick -
- då man är ett tomt ark.
Det är en kick.
Och man beslutar, vad blir det härnäst?
Hur många gånger har du gjort det?
Nio.
Jösses.
Rånade du några banker längs vägen?
Det är inte så.
Så du får bara en kick av att lura folk -
- och spela förklädnadsmästare.
- Det är inte så det är. - Jaså?
Så vad gör du här, Jennie?
Jag ville träffa dig.
Du var den sista som verkligen kände mig innan jag stack.
Och jag behövde träffa någon...
som kände mig.
Jo, men det betyder inte...
Hallå! Lugn, lugn.
- Tyst. - Lugn.
Tyst. Man kunde aldrig tro att han har tränats.
Var snäll, Jimbo.
Se på dig.
Är ni ute på en sen promenad?
Sa: "Jag insisterade. Godtar inte ett nej."
Han är toppen.
- Har ni varit på den nya klubben? - Du måste hata oväsendet.
Jag släpade faktiskt dit min make för några veckor sen.
Jag ville se vad de hade gjort med stället.
Det är inte så pjåkigt.
Slår det vi hade där innan, en sån där konstig klättervägg.
Åh, jag älskar dem. Har du provat dem?
Tja, en gång.
Ja, du ser äventyrlig ut.
- Gör jag? - Japp.
Det är skönt att höra.
Två år i fredskåren.
Den sista hippien.
Har ni allt ni behöver?
Nu går vi och träffar Roger. Okej.
Njut av kvällen.
- God natt. - God natt.
Jimbo, släpp den. Sluta.
Mår du bra? Hallå. Hallå.
Är du okej?
Här, ta min hand. Ta tag i min arm.
- Mina sabla fötter. - Kära du.
- Är du okej? - Nej. Jag tror inte det.
- Använd tåvalken. - Ja.
- Hur långt ska du? - Åh, Gud.
Bara runt gathörnet.
Vi hjälper dig.
Kom igen.
Ja, antagligen en stukning.
Behöver hålla den i högläge. Lägg is på.
Du låter som att du kan.
Ja, åratal av medicinsk utbildning.
Som tur är för mig.
Vad för slags läkare är du?
Kardiolog, hjärtkirurg.
Barn.
Jösses, hur valde du det?
Bara för pengarnas skull.
Ja. Säkert.
Du verkar vara den typen.
Mina föräldrar var läkare båda två.
Min bror är läkare.
Jag kunde inte stå ut med åsynen av blod.
Mamma tog med mig på operation när jag var liten -
- och jag svimmade nästan så fort skalpellen gick in.
Det var en viljehandling att tvinga mig att resa mig.
Därefter var jag beslutsam.
Jag är sekreterare.
Sedan 38 år.
Jag pensioneras nästa år.
- Grattis. - Ja.
Vad ska jag göra? Vrida upp guldklockan de ger mig?
Du är bra, det märker jag.
Jag förstår inte hur vissa läkare kan vara så tafatta.
Ja, hon är bra på att hantera folk.
Åh, hem ljuva hem.
- Ja. Han längtar efter att gå in. - Tja, vi...
- Det är okej. Jag har honom. - Låt mig ta fram nycklarna.
Vänta lite.
Maka på dig, Jimbo. Jag måste ta mig in.
- Ja, håll bara tag i... - Kära nån.
- Är det däruppe? - Därinne?
Andra våningen.
- Gör det nåt? - Nej då. Vi gör det.
- Okej. - Nu gör vi det.
Gå, Jimbo.
- Vänta lite, Jimbo. - Nej, kan du ta det?
- Håll i räcket där. - Jag har det.
Så där ja.
- Vad är det med dig? - Jag ramlade.
De här snälla personerna hjälpte mig hem.
Varför gick du ut med honom? Jag skulle göra det.
Han behövde gå ut. Såg du inte hur han vankade runt?
Soffan då?
- Tack. - Inga problem.
Hon är doktor. Kan du tro det?
- Tack. Jag är Roger, det här är Nina. - Hej. Trevligt att träffas.
- Jag är Alice. - Tack, doktorn.
- Det här är Tony. - Tony? Okej.
Hon ska ha det i högläge och inte stödja på det i 1-2 dagar.
- Okej. - Kan du få upp det högre?
Här. Och kyl det med is.
- Tony? I frysen. - Ja?
Du. Du där.
Plastpåsarna är i skåpet ovanför diskhon.
Hon lyssnar inte, tänker inte. Envis, envis.
- Ska du säga. - Jäklar.
Flytta böckerna så han kan sätta sig.
Och posten.
Min vrist kommer att svullna som en ballong, det märker jag.
Varsågod.
Ni kan låta Tony ta en titt. Han är osteopat.
Vad är chansen för det?
Självklart. Sätt igång.
Hon har både benskörhet och artrit.
Därför borde hon inte gå ut med hunden.
Vilken är din specialitet?
Mest idrottsmedicin.
Nackskador.
- Han brukade behandla Andre Agassi. - Det menar du inte?
En gång. Hon överdriver.
Du kan ta av sockan.
Okej.
Var ligger din mottagning?
New York-Presbyterian.
Det var där min bror fick njurtransplantationen.
- Jaså? - Vad hette Alberts läkare?
Tror du jag kommer ihåg?
Det är nåt, nåt...
Fenworth tror jag.
Jag har inte med den avdelningen att göra, men...
- Ja. - Jag är skyldig.
- Jag älskar att vara läkare. - Ja.
Ja.
Så låt oss ta en titt.
Åh, jag så patetisk.
- Vänta. - Är vi inte det allihop?
Det är värst på morgonen när jag går upp.
Jag måste ta paracetamol, annars är det hemskt att gå.
Det tror jag säkert.
På en skala från ett till 10, i medeltal -
- hur är smärtan, då 10 är värst?
Jag vet inte, sju.
Bättre än åtta.
Här, använd de här.
- Visst. Tack. - Ja.
Hur länge har du haft problem?
- I cirka ett år. - Visst.
Jag diagnosticerades med ledgångsreumatism.
Ledgångsreumatism, ja.
Det är faktiskt en autoimmun sjukdom.
Immunsystemet attackerar ledhinnorna.
Brukar visa sig symmetriskt på höger och vänster sida.
Morgnarna är alltid dåliga, jag vet.
Du måste göra smidighetsövningar dagligen.
- Ja, jag vet. - Se, det var det doktorn sa.
Ja.
Det låter så mycket trevligare när han säger det.
Han är bra.
Bäst du är bra, annars måste de amputera.
Eller hur, doktorn?
Nej, det ska inte behövas.
Du måste ursäkta hans humor.
Åh, du fick mig.
Så hur känns vristen nu?
Den känns bekväm. Bekvämt avdomnad.
Perfekt.
Vi uppskattar er hjälp.
Jag vet inte vad hon hade gjort om ni inte hade borstat av henne.
Ni två är söta.
Hur träffades ni?
Vi?
Vi träffades på en fest.
Han gick direkt fram till mig.
Hans college låg på andra sidan stan från mitt och jag smög in på fester.
Just det. Det stämmer.
Det gick tre veckor innan hon sa att hon inte ens var student där.
Ja. Jag var helt överväldigad av honom.
Han var den första personen jag blev kär i.
Sen satte han mig ner för "bara vänner" -samtalet.
Åh, ja. Stort tal om framtiden -
- hur han inte såg oss... Hur var det?
Tillsammans i långa loppet.
Det stämmer väl på ett ungefär?
Så vad hände sen?
Hon försvann.
Det var inte på grund av dig.
Verkligen?
Det hade inte fungerat. Han var för upptagen av sig själv.
Jag behövde något annat.
Och hur blev ni två ihop till slut?
Åh, vi är inte ihop.
- Vänta, är ni inget par? - Åh, nej. Vi är vänner.
Han har en underbar fru som heter Ramina.
Här. Någonting som tack.
Det är grillat getkött.
Ät.
- Tack. - Och det är inte dåligt för kolesterolen.
Säg det till dina patienter.
Det är en haitisk specialitet.
Jag ska säga det till dem.
Då så.
Vi slaktade henne under en särskild ritual -
- så att äta hennes kött gör en välsignad.
Lägg av.
- De tror att du är seriös. - Nej. Han tog mig inte på allvar.
Du trodde väl inte jag var seriös?
Inte kryddstark nog.
Han gör den aldrig det.
Jag hade henne ett år i Port-au-Prince -
- och hon tror hon är mer haitisk än jag.
Det är utsökt.
- Ta lite till. - Det är okej.
Jag är säker på att de vill fortsätta sin kväll.
Jo, innan ni går, finns det en chans att ni kan titt på en sak?
Vad då?
Roger, nej.
Han är här. Okej? Varför inte?
Hon har haft problem med ryggen på grund av benskörheten.
Kan du ta en titt?
- På ryggen? - Går det bra?
- Visst. Inga problem. - Bara en liten titt.
- Åh, Roger. - Jag har dig.
- Och den gode läkaren har dig. - Hjälp mig.
Jag vet inte, jag planerade att sova här hela natten.
Det är kroniskt. Min mamma hade samma sak.
Ja.
Så där ja.
Sätt igång.
- Tom? - Ja.
Vi kanske borde gå. Du har patienten som ringer hela tiden.
Just det ja.
Oj, jag blev totalt uppslukad.
Ja, det är svårt att sluta.
Minns du när vi besökte dina föräldrar -
- och vi behövde bo på det där motellet efteråt?
- Du blev så sjuk. - Du tog hand om mig.
Du var så febrig.
Jag behövde hämta is från ismaskinen hela natten.
- Den åt dina 25-centsmynt. - Ja.
Och det var den konstiga kvinnan i receptionen när vi checkade ut.
Hon höll på:
- Hennes rosslande. - Ja.
Herregud. Jag glömde henne.
Ja.
Du, du vet...
jag beklagar det med din pappa.
Han var en riktigt bra kille.
Ja. Det var han.
Trodde du att jag hade rymt och tagit livet av mig?
Tja, du sa en del rätt extrema saker om ditt liv.
Saker var rätt extrema.
Hör på, jag ville inte bära ansvaret för att du slutade skolan.
Du skulle ha ett helt liv.
Just det ja.
De brukade låsa huset på söndagar -
- så att vi skulle sluta öva och komma ut ur de små pianostudiorna.
Jag visste inte vad jag skulle göra med mig själv.
Jag åkte tvärs över stan och såg listan -
- på de olika avdelningarna ni hade. Ni kunde studera vad som helst.
Du såg på mig så annorlunda när jag berättade sanningen om...
Jag var imponerad.
Jag gillade den du var.
Nej, du gillade tanken på den jag var. Du gillade pianounderbarnet.
I vilket fall var du inte skälet till att jag försvann.
Du hjälpte inte. Du var faktiskt en riktig jävla skit.
- Det talet du höll för mig om... - Ja, jag vet...
- om att vara på en väg. - "Vara på en väg." Gud.
Jag var avundsjuk.
Du verkade redan så driven. Och jag...
Vet du vad jag försörjer mig på?
I grunden skriver jag e-post.
Jag har tillbringat de senaste 13 åren med att föreslå riktlinjer.
Vilket jag ärligt talat knappt får ut något av.
Nästan. Vilket på ett sätt är värre än ingenting -
- för man tror att om man bara hänger i -
- och ändrar en liten sak-
- så kan man...
Jag känner...
att om jag slutar...
har jag i grunden misslyckats.
I vilket fall, vad ska jag annars göra, sälja försäkringar?
Jag sålde försäkringar.
Åh, verkligen?
Ja, fan ta dig.
Så det är ingen tillfällighet att du är i New York, eller hur?
Jag menar, uppfann du Alice bara så att du kunde...
träffa mig?
Och resten av det.
Hittade du bara på det, studerandet av grodor...?
Nej.
Det är verkligt.
Visa mig.
Visa mig. Jag vill se vem du är nu.
Knack, knack.
- Alice, hej. - Hej, James, det är Tom.
Tom, James.
- Vi byter nattskift. - Trevligt.
- Skulle du inte vara tillbaka på tisdag? - Jo. Tom är en vän på besök.
Jag sa att han måste höra grodkören innan åker i morgon bitti.
Definitivt. Du, C-gruppen kläcks.
Jaså?
Kan du ge mig en minut?
Tack.
Så...
Så vad händer härnäst?
Nu när du har träffat mig, blir du bara någon annan?
Jag vill se hur du gör det.
Ger dig av.
Det här är...
Alla är så totalt olika.
Ja.
Var du gift?
Nej. Inte gift.
Hur håller du ens koll på allihop?
Tja...
Det här är Mae.
Kina.
Itusågad.
Vanessa.
Sydafrika.
Sasha.
Hon var den sista.
Att hålla koll är inte det svåra.
Det är när alla runt omkring en -
- tror att de vet vem du är -
- och försöker muta in en och...
Då är man fast.
Det är den svåra biten.
Så sluta göra det.
Och bli vem då?
Jag minns ju fortfarande när jag såg dig öva.
Det var en gång när du arbetade med en passage.
Det var Brahms, tror jag.
Och du kunde inte sluta.
Bara om och om igen.
Du var så -
- beslutsam.
Bara för att bemästra det.
Du gör det fortfarande.
Det är det allt det här är, eller hur? Allt är du.
Allihop.
Och det är galet och stört och...
det är också rätt fantastiskt.
Vill du följa med mig?
Dags att gå.
Skit också.
Så vart ska du härnäst?
Du borde gå nu.
Vänta, vill du att jag bara ska lämna dig här?
Okej.
Tja, vi ses om ytterligare 15 år kanske.
Kanske.
Det var skönt att se dig igen.
Tack.
Sköt om dig.
Du vet var du hittar mig, antar jag.
Jag har funderat...
på Kalifornien och...
Lystring, tack.
Det är sista utropet för flight 1261 till Amsterdam.
Avresande passagerare ska gå till gate 23 för ombordstigning.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Översättning: Thomas Ouchterleony